Hei. Sina ei tunne mind.
Mina ei tunne sind.
Teist korda elus viin halbu uudiseid võhivõõrale.
Esimesel korral sõitsin õppesõidu ajal kassist üle.
Sellel korral on asi veidi keerulisem.
Ootad, et ma midagi ütleksin? - Ei.
Ma ei tea, kust alustada. - Alusta algusest.
Olgu...
Halloo.
Mida? Vanaema.
Keera vaiksemaks!
Vanaema, mis viga on?
Vanaisa on alati rääkinud, et ei maksa võtta telefoni peale esimest helinat.
Ja nüüd on ta surnud.
Vanaema helistas esiteks minule.
Rahunesin hetke, enne kui helistasin isale.
Võite mäletada teda maapähklivõi reklaamist.
Lusikaga poiss on minu isa.
Mis viga, poeg? - Miski kleepus mu keelele.
On lausa õudne, kui oled kaheksaselt alla käimas.
Nüüd teeb ta mingeid tobedaid reklaamklippe.
Ta hõõrub naise rinda. Las ma näen seda su silmades. Kardad vahele jääda.
Lõpetage filmimine. - Ära vasta.
Halloo. Hei, kullake. - Pöörita silmi.
Mida? - Nii, nii, katsu ennast. Hästi.
Ei, ma helistan neile. Ma helistan neile.
Armas kohtunik. - Kuidas palun?
Minu klient... nimi? - Lace.
Preili Lace oli kihlatud oma peigmehe probleemidega.
Olete te ikka advokaat?
Kahjuks küll, teie ausus.
Räägi? - Advokaat!
Mida?
Olgu, pane munad, käsi kasutamata, tervelt maha.
Hei, kutid... Mida ta teeb?
Vaata. - Meil pole selleks aega.
See ei ole ilus vaatepilt.
Väga ilus. Meid oodatakse. - Liiga lihtne... - Vanaisa ei kao ju kuhugi.
Kähku autosse! - Aseta kauss lauale, ilma maha ajamata.
Sellepärast teie ema jättiski meid maha. - Ta oli segaduses.
Ma olen näinud paremaid emasid telekast. - Ma tean.
Ma ei tea, kuhu me läheme? - Ta oli ju sinu isa.
Võibolla jättis teilegi midagi. - Ega me kõike ka ei päri.
Tean.
Ta valis selleks ka parima aja. Või mis, Burt?
Kaks nädalat enne sünnipäeva.
Üks päev, mis oli talle sellest kuradima tööst tähtsam.
Ja nüüd siis õnnestus seegi persse keerata. Vabandust.
Hästi tehtud, isa.
Kas kõik tulevad? - Jah.
Võrk on hõivatud.
Ma ei suuda mõelda, et vanaisa pole seal. - Tean, kullake.
See, mis sa tegid, oli igati õige ja täiskasvanulik.
Ja kui oled valmis... hinga sügavalt sisse...
Nii et tunneksid täielikku lõdvestust.
Vabasta tunded ja hingamine lase neil tunnetel minna.
Ta lihtsalt suri. - Jah, ma tean seda.
Kuid usu, et vanaisa olekski nii soovinud.
Ära surra?
Kus ta võiks olla?
Kus minu väike nööbinina on?
Ma pole mingi nööbinina, ma olen Katie.
Kas sa võiksid mind aidata, mul oleks jäätise söömisel abilist vaja?
Mina aitan.
On kõik korras? Lähme otsime su vanaema üles.
Miks sa tahad oodata?
Neil on õigus teda. - Ei, see on praegu minu otsus.
Hüva on. - Halloo! Ema!
Sul on homme pastoriga kohtumine.
Ma ei usu. - Seal ta on.
Danny-poiss. - Tere, Lance.
Vanaema! - Kullakesed.
Ta armastas sind ja isa rohkem kui kedagi teist siin perekonnas.
Tean, et see pole tõsi, kuid tänan. - Ausõna.
Ta ei mäleta isegi ülejäänud kahe lapse nimesid.
Kolme lapse. - Alati mõtled teistele.
Tere, ema.
Ma pean minema. Kindel, et kõik on korras?
Lõpuks ma tunnen, et saan teha seda, mida sooviksin.
Hästi.
Alice, tore sind näha. - Lance.
Katie. - Mida me nüüd peale hakkame?
Ma arvan, et ma võtan oma vana ruumi ja... Danny.
Ei jõua oodata, millal näen sind teleris. - Varsti näed.
Ema. Üritan seda eirata, aga ikkagi
olen nii vihane. Tahaksin teda raputada ning öelda:
"Kuidas sa võisid? Kuidas sa võisid minna selle kohvriga..."
"Kuhu sa nüüd seekord kaod?"
Aga ma saan sellest üle. Kõik on korras. Vabanda.
Ma ei ole veel kuulnud sinult selliseid sõnu.
Me ei pea sellest kohe karnevali tegema.
Burt! Ära kohmitse. - Hei, Burt. Tsau, lapsed.
Meil oli äärmiselt väsitav reis ja tahame kõik süüa.
Võiks teha kõigile sobivat sööki.
Alice ja Burt kasvatasid üles kolm äärmiselt vaikset last.
Minu pere sööb vaid leiba ja juustu.
Võin teha wokirooga, kui kõik soovivad.
Olete kindlasti sellest juba kuulnud... Olete juba vanaema tervitanud?
Las ma vaatan teid kolme.
Lõpetage põrnitsemine. Ta ei hammusta teid.
Lõpeta, lõpeta see nägude tegemine. Oleme sellest juba rääkinud.
Minu vanaema on alati rääkinud, et Alice on üliaktiivne.
Kui te arvate, et jätate usalduseväärse mulje, on parem kui pakite oma asjad ja...
Nii on parem.
Olge korralikud. Proovime mitte olla suurimad ebardid siin tsirkuses.
Mida see peaks tähendama? - Lihtsalt "ei, aitäh," selle asemel, et öelda "haista paska."
Lõpetage nüüd ometi! Kus te õpite seda paska?
Ema, mul on isa pärast kahju...
Mäletad sa poisse? - Kuidas ma võiksin neid unustada?
Tere. - Mis sa meile jätsid siis?
Vanaisa testament loetakse ette, kui kõik ettevalmistused on tehtud.
Pidime me nüüd esimesed olema?
Tõsiselt, mees.
Ära hakka pihta. - Tema tõukas mind.
Hei, Skipper. - Hei.
Milline õudus, nüüd on i-l täpp peal. - Näen, et Alice on juba omas elemendis.
Ei, mina otsin siin söögiaineid ja kavatsen valmistada õhtusöögi.
Tere, onu Skipper. - Tere.
Tere, poisid. - Tere, Katie.
Onu Skipperil ja ta kaksikutel on väga tugevad hormoonid.
Aga nad on ka selles vanuses.
Mul oli ka tädi Lily, aga nad hirmutasid ta minema.
Legend räägib, et ta lahkus vahetult enne poiste 11-ndat sünnipäeva.
Mis kurat see on? - See on teie sünnipäeva tort.
Ma lootsin, et see on üllatus. - Olen enam kui üllatunud, olen shokeeritud.
Ega me sellist tellinud. - Emalt ei tellita.
Ma raiskasin kaks päeva... - Me tellisime erootilise juustukoogi.
Vabandage? - Jah, saad andeks.
Me parandame selle.
Oh, ei...
Mida nüüd? Mida?
Nad rikkusid selle. Nad rikkusid selle.
On ikkagi nende sünnipäev.
Kust kohast nad on kuulnud sellist asja - "erootiline juustukook"?
Keegi peab ju õpetama neile selliseid asju. - Milliseid asju?
Seda, et juustust võib teha mingid väärastunud rinnad?
Või tagumiku.
Katie, kullake, tahan, et peaksid vanaisale mälestuskõne.
Vanaema, ma ei oska kõnet pidada. Ma ei teaks, mida öelda.
Kui küsimus oleks minus, tahaksin, et ütleksid midagi...
midagi elumõttest ja hoiakutest.
Midagi minu tõekspidamistest.
Aga miks mitte isa, Skip või Lucy? - Vanaisa tahtis, et sina teed seda.
Ja teie, poisid, teil tuleb aidata tseremoonial.
Isa jättis väga täpsed juhised.
Selge.
Tere kõigile. - Tere, daamid.
Mäletad sa Skippi? Ning seal on tema pojad Tim ja Jim.
Enam-vähem. - Hei, olen Lucy elukaaslane Judy.
Lesbid.
Ma ei suuda uskuda, et tõid ta siia. - Tere, Alice.
Lootsin, et tuled üksi, ikkagi perekond. - Juba alustad?
Ei, ei. Mulle lihtsalt küll ei tulnud pähe oma sekslelu siia tuua.
Sa ei tunneks ära sekslelu, kui pistaksid vibraatori oma vagiinasse.
Minu vagiina, see pole ligilähedanegi sinu omaga -
on heakskiidetud põhimõttel toonud ilmale kolm täiuslikku last, nii et...
Halb pilt! - Kustuta! Kustuta!
Kellele kuluks naps ära? - Võtame napsu.
Minu perele kuluks kõigile ära üks tavatu kokteil.
See ei puuduta sind, seega... - Kas sa räägid seksleluga?
Kindlasti oled sa mõnus... lesbi... Kas see oleks õige nimetus?
Ei, me eelistame öelda "hoor", nagu kõik naised tänapäeval.
Noh, ma vist võlgnen sulle vabanduse.
Kas sa töötad selle kallal?
Mida te tüdrukud siis teete?
Mida sa silmas pead?
Lõbuks? - Käime söömas või kinos.
Normaalseid asju seega. - Joogid daamidele.
Tänan. Mida me sinuarust siis teeme?
Ei, ei, ma... Ma mõtlesin lihtsalt...
Ma-ma-ma... Ma ei tea, mis te teete.
Arvasid, et veedame kõik õhtud voodis ja näpime teineteise g-punkti?
Oleme tulnud siiski mu isa matustele. Seega võiksid olla pisutki austav.
Ära pane tähele, Alice ju.
Kui mõtled, et oled tast pääsenud, on ta tagasi. Nagu herpes.
Tänud, Skip.
Kuidas sul ja Lucyl läheb?
Lihtsalt kohutav.
Jah, minagi ei kannata koos perega olla.
Täpsemalt, et kuidas teil läheb... füüsiliselt.
Füüsiliselt? - Rääkisid siin g-punktist. Mis asi see on?
Mida sa teed? - Mine räägi emaga.
Räägi ise, ta on masenduses. - Ta jäi leseks.
Ta on alati olnud masenduses. - Mine räägi temaga.
Tahad tohlakat saada? - Sul on tõsiseid probleeme.
Ära pillu mind sidruniga, eriti veel lesbi nähes. Hästi paned.
Minu isa suri, kui olin 11.
Vabandust. Ma ei tea, miks ma seda ütlesin.
Milline on sinu riiete suurus? - Minu?
Lähme ülakorrusele.
See on kleit, mida kandsin rannatänaval, aastal 1956.
See on väga elegantne. - See on sinu. Kandsin vaid korra.
See oli võrratu õhtu, ehk mu parim õhtu üldse.
See kleit toob õnne.
Ma ei saa seda võtta. - Ole nüüd. Võta need kõik.
Me ei ole veetnud sinuga eriti aega, kuid tean juba,
et meeldid mulle rohkem kui Alice.
Katie ja Lucy, nad pole minu mõõtu.
Tänan.
Nii, see on natuke jälle...
Käed eemale.
See näib olevat hunnik hobuse sitta.
Tänan, aga olen tänase pasaportsjoni juba ära söönud.
Suu kinni, sa pisike sitapea, või ma peksan sust pasa välja.
Lähen toon mõned merivähid. Soovib keegi veel?
Jah, tahan. - Hea mõte.
See on täidisvorm, see on maitsev. - Ei.
Jumal, nii hea on sealt pääseda.
Katie, nii tore on sind jälle näha.
Lucy, mul on nii kahju. - Jah, nii see on, pole midagi.
Kedagi teist siin perekonnas see niikuinii ei huvita. - Jah, olen seda täheldanud.
Kas sa siis tuled? - Kuhu?
Pulma. - Mis pulma?
Kas sul mitte sellepärast kahju polnud? - Mul on kahju vanaisa pärast.
Oh, Katie, keegi ei mõista sind hukka.
Laud kahele? - Ei. Tegin juba tellimuse telefonitsi.
Ma kontrollin üle.
Mis pulm? - Judy ja mina abielluma.
Tõsiselt? - Täismäng ja puha.
Suured õnnitlused. - Ma saatsin ju sulle kutse.
Ei, sa ei saatnud. - Sellest pole midagi.
Kõik teesklevad, nagu poleks kutset saanud. - Ma polegi saanud.
Mäletan täpselt, et saatsin pereliikmetele kutsed.
Või ei... Panin need... Oota korra.
Postitasin need... Ma olen täitsa idioot!
Lollpea, loll, loll!
Olgu, siin see on. Mida sa seal all teed?
Ryan on seal! - Pisike Ryan...
Mida sa teed? Ta kuuleb sind.
Väike Ryan, minu lapsepõlvesõber.
Nii palju, kui mäletan, veetsime kõik suved koos.
Ta käitus alati nagu oleks minust sissevõetud. Mina aga käitusin nagu ei taipaks seda.
Tundus, et meid poleks lahutanud miski
kuni viimase õhtuni meie viimsel suvel.
Isegi kino külastajad ei häirinud meid ja meie tegemisi.
Tema vanemad ja väike vend olid parasjagu telkimas.
Kõik oli täiuslik. Värelev küünlavalgus.
Õrn vihmasabin katusel.
Ning tuttav autoukse paugatus...
Katie. Katie... Katie!
Tõenäoliselt ei pidanud meie vahel midagi juhtuma. Ma ei tahtnud seda tunnistada.
Võin soojendada lasanjet, kui teil on nälg.
Tere, Katie.
Tore näha sind jälle.
Ütle välja. - Ei.
No kuule, tee see ära. - Ei.
Veel viimast korda. - Hästi. See on isale.
Miski on kleepunud mu keelele.
Kui ma veel... - Ühe lasuga... - See oleks mu vasak silm.
Nüüd on sobiv hetk. - Sinu isa on ju surnud.
Minu perele kuluks ära head uudised. Usu mind.
Palun tähelepanu. Mul on väike teadaanne.
Oleme saatnud laiali kutsed, vähemalt mõtlesin nii.
Olin tegelikult üsna tige teie peale ja ootasin mingit sorti konsp...
Igatahes. Ma ise ja Judy... - Judy ja mina.
Judy ja mina tahame...
Mis on, Fred? - Ta on Ted.
Mida te irvitate? - Ma ei tea.
Aga ma ei jõua oodata, mida te kaks tupegeeniust olete pähe võtnud?
Kelleks sa meid kutsusid? - Ilus töö, kauboi.
Kelleks nad meid kutsusid? - Tupegeeniusteks.
See on sõbralik kompliment. - Näed nüüd, miks ma peaks karjuma nagu segane.
Need inimesed hoolivad sust. - Ei!
Kes teist siis abiellub? - Me mõlemad.
Kellega? - Teineteisega.
Vägev! - Palju me sõpru võime kaasa võtta?
See on nii rikas. - Minuarust on see tore.
Väga tore. - Õnnesoovid, tõesti.
Niisiis... kus pulmad toimuvad? Unenäos?
Ei, Alice. Linnahallis.
Minuarust on kurb, et kaks naist teesklevad abielu.
Mina olen teeselnud juba 12 aastat. - Minu arust põhineb abielu pühendumisel ja suhtlemisel.
Mitte tingimata peenise juuresolekul. - Tänan.
Mu lapsed on siiski siin. Taltsutage oma keelt.
Kardad sa seda, et nad kordavad seda? - Burt!
Burt! Kas kuulsid, millest siin räägiti?
Vähemalt mina ja Burt teame, mis kuulub abiellu ja mis meil on.
"Burt ja mina..." - Kas kõik siin persekukkunud peres peavad teadma meie tegemisi.
Mida me teeme siis?
Alustame tihti suudlustega... - Ma ei tee seda kaasa!
Tule tagasi! - Lucy seletas päris hästi.
Lucy, sel ajal, kui valmistate tseremooniat ette, tead isegi, noh...
Miks mitte kuulutada sind kuningannaks või isegi presidendiks.
Nii juba läheb!
Võid paluda abi... - Pane oma kuradi suumulk kinni!
Võid meid jälestada, me pole meestevihkajad, et me neist lugu ei peaks.
Pea lõuad!
Oled minust tugevam, või mis?
Ei, sa ei ole!
Matt! - Nõrguke!
Lõpetage. - Sellest peaaegu piisab.
Ma armastan seda perekonda. - Ja sa ei tahtnud tulla.
Üks viga siiski on selles teatraalses peres -
et näitlemise tagajärjel jäävad tähtsamad sündmused tähelepanuta.
Vanaema? Vanaema!
On sinuga kõik korras? - Kõik on korras.
Ava palun uks. - Ema.
Eest ära! Kaduge eest!
Mis juhtus? - Mul on kõik korras.
Mis teed siin? - Ma lihtsalt libastusin ja pillasin need maha.
Kas keegi tooks klaasitäie vett? - Kuule, Katie, too...
Tooge klaasitäis vett.
Lõid sa end ära? - Saad sa püsti tõusta?
Tänan teid kõiki.
Vanaema, mida sa teed? - Ma teadsin, et...
Lõpeta. - Ma ei tee midagi.
Collinsid? Olen doktor Rice.
Tegime talle maoloputuse. - See oli õnnetus.
Kuidas ta sai kogemata pool purki unetablette... - Ta koristas neid.
Oma suuga? - Me peame teda siin hommikuni hoidma.
Ta kaotas äsja oma mehe. Ta libastus ja ma mõtlesin, et...
Väike Lucy, oled see tõesti sina? Pole kaua sind näinud.
Samantha, tere. - Alice, kuidas läheb?
Hästi, tänan küsimast. - Millal me saame ta koju viia?
Hoiame teda hommikuni ja siis hommikul saab ta koju.
Kas te võiksite teda ühe päeva kauem hoida, tema turvalisuse huvides?
Mu jumal. - Võta suhu.
Skip. Tere, õde. Kas pumpasid ta tühjaks?
Selge. Räägin edasi. Tsau!
Ta tuli teadvusele. - Jumalale tänu. Vaene vanaema.
Ta tahab olla matuste staar. - Ei, ta ei taha.
Elvis tegi enesetapu, et keegi kirjutaks raamatu tema aluspesu maadlusest.
Mida?
Mida sa teed?
Vanaema palus, et ma peaks matusel kõne.
Keegi ei palu minult kõnet.
Tahad siis või? Mina ei oska midagi öelda. - Lihtsalt ütle...
"Ta oli nii palju eemal, et oli imelik, kui ta oli kodus."
Tahaksin lihtsalt öelda midagi ilusat ja poeetilist.
Isa armastas luulet. - Tõesti või?
Kõik Nantuckist.
Tema lemmik oli vist väiksest puudega tüdrukust.
Oli kord halvatud tüdruk, tänu oma ülekaalulisele nibule.
Tahtsin rääkida kellegagi, kes tundis vanaisa hästi.
Isa!
Isa, oled sa seal?
Isa, uks on lukus, ma pean rääkida.
Katie? - Isa!
Tulen!
Isa! - Tulen!
Vittu!
Isa! - Tulen juba, kullake.
Kurat võtaks!
Kas see on pläru?
Isa!
Jah, poisid? - Niisiis... kuidas raamat ka on?
See on kuum.
Kas me saame kuidagi aidata?
Kuidagi ehk... ühineda.
Võite masseerida jalgu, kui tahate.
See oleks tore.
Emal on homme pastoriga kokkusaamine. - Ära muretse, ma toon ta kohale.
Ta üritas end tappa. - Jah, see on mõistetav.
Skandinaavlastel tõuseb enesetappude arv tugevalt, kui vanus läheb üle 70-ne.
Kas me ei peaks midagi ette võtma? - Ei.
Kui inimene on midagi sellist pähe võtnud, on väga raske teda ravida.
Midagi peab saama ikka ju teha.
Mäletad seda Eastoni mängu? - Jah. Neil oli kõva võistkond.
Mäletad seda Naomi hotelli?
Vaadake kui normaalset ma käitun, kui parasjagu oma õde ei kiusa.
Kui tihti sa suitsetad? - Tead... mitte kunagi hommikuti.
Isa. - Tean, see oli tõesti hale.
Ma ei tea, mida ma enam teen. - Sa leinad.
Jah... Mida? - Sa leinad.
Ju vist. Võid arvata, et peaksin sellest üle juba olema.
See ju alles juhtus. - Ei, isa on surnud juba aastaid.
Mida?
Kui oleksin endale saanud ainult selle neetud hambapasta reklaami.
See oleks olnud suur edasiminek. - Millest me räägime?
Ma olin väljavalitu selles hambapastareklaamis.
Kuid ei saanud ühe väljendiga hakkama: "Hingeõhu värskendaja!"
Ma ei suuda uskuda, et ma praegu seda ütlesin.
Ma pole kunagi sellega hakkama saanud. Kogu aeg läks keel sõlme.
"Hingeõhu värskendaja!" Mu jumal.
Isa, on sinuga kõik korras? - Jah. Vabandust.
Vabandust. Ma lihtsalt...
Tundub nagu oleksin terve elu veetnud ooteruumis, oodates järjekorras.
Kui lõpuks hüüti mu kuradi nimi... Ja siis keegi teine tõusis püsti.
Ta sai minu rolli ja nüüd elab ta minu elu.
Mina tammun kohapeal ja koban pimeduses.
Su ema teadis seda.
Ta ütles alati: "Peame jätma näitlemise."
Kas ema oli ka näitleja? - Ei.
Ütlesid, "peame lõpetama näitlemise." - Ju ütlesin midagi valesti.
Mida? - Mida?
Rääkisid, et ema oli sotsiaaltöötaja, kes suri kuna hoolis liiga palju.
Mina rääkisin... Mida ma rääkisin? - Isa, kas sa valetasid?
Ei. - Ei?
Tõenäoliselt ma üritasin sind sellest säästa.
Nii et ema oli ikkagi näitleja? Kas ma saaksin teda milleski näha?
Ei. - Ei?
Noh...
Missuguseid filme ema tegi?
See ei ole nii hull kui paistab. Ta ei kasutanud kunagi oma päris nime.
On teil "Tussukese küpsise" filme?
Ma vaatan. Need võivad olla kõik juba välja laenutatud.
Katie Collins, oled see sina?
Ma pole sind näinud sellest ajast, kui...
Sa oled õnneseen, see on üks parimaid, niiöelda "kinniste uste" jaoks.
Kuulsime su vanaisast. - Avaldame kaastunnet.
Tänan. - See teeb 3.50.
Kas Ryan ka teab, et oled siinkandis?
Kui ta kuuleb, keda nägime laenutamas... "Vagiinalinna".
See on klassika. - Kust mina seda peaks teadma?
Ole ettevaatlik, mida soovisid.
Tulen!
Hei. Otsin Katie't. - Ta peaks siin kuskil olema.
Nõbu Katie!
Püha jumal, see on peenis!
Enamus inimesi ei soovi arutada seksiteemasid oma vanematega -
ennekõike ebaõnnestunud näitlejatega. Ma pidin midagi ette võtma.
Hei, ma vaatasin seda!
Hommikut. - Hommikut.
Kohvi? - Ei.
Teistel peredel on samuti probleeme, aga neist ei räägita.
Vabanda, kuid mina elan reaalsuses.
Üritan kasvatada oma lapsi distsiplineerituiks.
Ma ei kepsle terve päev öösärgis ringi,
ega katsu olla poolalasti silmailuks oma tüdruksõbrale.
Millest me räägime? - Sellest ei tule midagi välja.
Kõik teavad, et homosuhted kestavad, kuni mõlemad on samal seisukohal.
Kas sina ja Lucy olete üldse läbi saanud?
Kui su vanaisa veel siin oli. - Tema oleks rahu säilitanud.
Ei, ta pidas meid õnnetusehunnikuteks. Lunisime tema heakskiitu.
Isa suutis isegi sellest karjääri teha.
Hommikut. - Hommikut, isa.
Kas kõik magasid hästi? - Ei iial.
Kas eile oli elektrikatkestus? - Ma kuulsin ka sellest.
Ma ei leidnud isegi oma tuba üles... - Aga minu toa leidsid.
Oli pime. - Nii et peitsid end mu kappi.
Koos oma lastega. - Me olime eksinud!
Kuulake. Kuidas see sobiks?
"Vanaisa rääkis meile alati, et maailm on täis võimalusi."
Rääkis või? - Kellest me räägime?
Vanaisast. - Aga aeg kui isa ehitas selle kiige.
See oli Carl, naabrimees. - Härra "Prükkar".
Härra Prükkar ehitas kiige? - Ta oli nii jube.
Ta pani käe õlale ja teatas: "Sina oled kull," kuid ise ei jooksnud minema. Ei võtnud isegi kätt ära.
Me pidime mõned paberid täitma ning soojendasime väheke suhteid,
aga siin ta nüüd on. - Vanaema.
Tere, ema. Proovid seda veel, tapan su ise.
Alice. - Ma pean nüüd tagasi tööle minema.
Mis juhtus, vanaema? - Ah, ei midagi.
Olin vaid väheke segaduses. - Millest?
Mõtlesin, et meie suhted on igavesed.
Need ongi. Sina elu on vaid pikem kui oli vanaisal.
Tere kõigile. - Tere, Ryan.
Kate. - Tere, Ryan.
Kuidas läheb? - Hästi.
Mul on kahju su vanaisa pärast.
Jah... ta suri.
Jah... Sa ei saa...
Tahaksid sa jalutama minna?
No nii... - No nii...
Sõidad ikka taksot? - Ikka.
Kogun õpinguteks raha.
Kas sa oled minu peale vihane? - Ei.
Tõesti? - Tõesti, mõtlen seda tõsiselt.
Sa oled tore poiss.
Tänan, treener.
Ma lihtsalt... arvan, et see, mis juhtus eelmine suvi...
Mida? Mis siis juhtus?
Sinu majas.
Peale filmi.
Sa ei räägi ju korrast, kui ründasid mind kinosaalis,
tulime hiljem minu poole, võtsin sul riided seljast ning sa jooksid hüvasti jätmata minema?
Kas seda pidasid silmas? Katie...
Kop, kop. - Kes seal on?
Salmon. - Salmon kes?
Salmon Ella. - Mida te teete?
Teaduslikku katsetust.
Mitu muna läheb tarvis, et nad midagi ütleksid. Rääkige, noored sugulased!
Burt, näed ka, mis siin toimub või?
Burt!
Mida see Alice teiega küll teinud on?
See on minu lemmik. Kirsipunane, oliivikarva sisuga.
Ja päris messingist metallosad. Ning kõigest $32 000 eest on see omaette teras.
Kõigest $32 000? - Palju läheb maksma ta prügikotti toppimine?
Ema! - Ta ei hooli sellest niikuinii enam.
Ema, see on siiski täiesti lubamatu suhtumine. - See ei lähe mulla-alt mitte kuhugi.
Mida? - Mida sa silmas pead?
Isa tahtis, et ta põletataks järve peal ujuvas paadis.
Ma ei usu, et see on legaalne. - Suurepärane.
Minu lapsed ei jää selleks siia. - Miks ta ei tahtnud, et ta maetaks?
Minagi ei taha saada maetud... - Siin pole küsimus üldse sinus. - Ma vihkan putukaid.
Pean tunnistada, et minagi pole eriline mulda ajamise fänn.
Matmine on üks iidsetest, pühadest traditsioonidest.
Koht, kus saate lähedasi külastada, unustamaks oma igapäevased mured.
Igapäevased mured? - Ja veel kuidas.
Pastor Banke.
Kurb äri...
Need on Collinsi omaksed.
Alice Collins. - Daniel.
Tere.
Nad saadavad oma armastatud Edmundi igavesele teele.
Mina ei tundnud Edmundit, see ei tähenda, et ma poleks seda soovinud.
Kui oleksime kohtunud...
Kate. Kate...
Andesta.
Ei taha minagi, et see, mis meie vahel juhtus või jäi juhtumata -
mõjutaks meie sõprust.
Mõtled sa seda tõsiselt? - Jah.
Mul pole ühtegi sellist sõpra.
Seega oleme sõbrad? - Oleme koguaeg olnud.
Tänan sind.
Ma ei mõista, miks kõigest siin perekonnas tehakse nii suur stseen?
Me ei pidanud seda ostma. Kelder on kaste täis.
Tead, me ei süüdista sind ema. - Me ostsime ühe ja seega jutul lõpp.
Näib koonerdamisena, aga... - Isa oleks tahtnud kotti.
Kas me võiksime need paar päeva käituda normaalsete inimestena?
Kas see käib ka sinu kohta või annad teistele juhiseid?
Pole mina ainult süüdi. - Sinu esitlused kandsid vilja.
Tahtsin vaid isa kenasse kirstu panna. - Sa tahad kõiki kirstu panna.
"Vaese ema" kast. "Tuhastatud näitleja" kast.
Inimesed ajavad ennast ise kirstu. Mina vaid märgin need ära.
Sina oled ühes valmistatavas "teismeliste lemmiklesbi" kirstus.
Lõpeta. - Ära vaevugi.
Korista oma näpud! - Miski on kleepunud mu keelele!
Ärge muretsege nii palju. Kõik läheb iseenesest paika.
Ja ärge unustage hambaid pesemast, enne kui magama heidate.
Kutid...
Tohutu õnn, et te juhtusite just seal olema.
Jah. - Õnnelik juhus jah.
Kutid... - Kas temaga saab kõik korda?
Kõik saab korda. Ta murdis mõned luud, enamasti õlg ja nägu,
mõned ribid... aga ta on nüüd kipsis.
Väga hea, või mis? - Kas saame teda näha?
Mitte enne, kui kips on kõvastunud. Ta sooviks olla ehk üksi.
Sellise õnnetuse üleelanud inimesed häbenevad end pisut.
See polnud õnnetus. - No... oli mis oli.
Minge teie rahulikult koju. Tulen peale tööd läbi.
Kahju, et pidid minu vanaema sellisena nägema.
Ma pole kedagi sellisena näinud.
Ka sinuga on kõik korras? - Oo jaa.
See nädalalõpp muutub üha paremaks ja paremaks.
Sinu vanaemaga saab kõik korda. Ja vanaisa...
Ta on... Vabandust.
Ma peaksin mõtlema midagi sobivamat sõnastust, kui:
"Ta polnud segasem, kui kõik ülejäänud."
Võid rääkida, kuidas tema silmad nautisid sinu nägemist -
või kuidas need pilukile tõmbusid, kui ta nägi mind.
Tunned sa end paremini?
Kas ta midagi ütles ka enne hüppamist?
"Pidage meeles pesta hambaid." - Suuhügieeni-friik.
Kuulsin midagi.
Kõhuvalu-Alice.
Mis Alice'iga on juhtunud? - Ämmaemand pillas ta maha.
Ta polnud selline lapsena. - Kas tõesti räägime me nüüd Alice'ist?
Alice oli tore ja kiimaline.
Räägime me nüüd ikka õest või? Mis juhtus?
Mõned lihtsalt said tunda ema emalikku hoolitsust.
Mõni ei saanud.
See on Kate. - Mida te siin all teete?
Lihtsalt istume ja... - Suitsetad jälle savu?
Seda me teeme. - Su perekond on pilvikud.
Mäletate tema siilisoengut? - Alice oli koolis korra eest vastutaja.
Ta oli hea tuupija. - Mäletate kuidas ta laulis?
Minu tädi Alice? - Alison Blue.
Mis on saanud sellest Alison Blue'st?
Mis meist kõigist on saanud?
Suleme silmad ja kui me need lahti teeme, siis -
oleme kõik suures hulpivad paadis.
Surnute paadis.
Kuidas me peaksime seda veel tegema? - Mida?
Isa tahtis, et me asetaksime ta paati... ausõna...
süütaksime selle põlema ja lükkaksime merele.
Nagu viikingid. - Ja mõtletegi nii teha?
Õnneks ta ei soovinud, et ta ära sööksime.
Mu poisid võivad aidata, kui seda teeme. - See on küll lohutab.
Kui mina suren, tahan, et mind tuhastataks.
Mina ka. - Jah, mina ka.
Ma tahan, et mu tuhk segataks valitsuse poolt lubatud toetuste omaga.
Siis olen ma kõikjal.
Niimoodi te siis viidate aega, samal ajal kui ema kogub kortse haiglas.
Keegi võiks veel surra. - Anna see pläru siia. Anna siia.
Temas paljastub uus personaalne külg.
Praegu võib olla hea aeg küsida jutte vanaisa kohta.
Teate, mida mina ütleks, kui ta siin hetkel oleks.
Hei, isa. Sul on ka teine poeg. Meid on kaks.
Kas sa tõesti ei mäleta Skipperit?
"Ei, tema on minu poeg, minu Danny, minu Danny poeg."
Aga mina? Vaata, mida ma suudan. Vaata, mida ma suudan näoga teha.
Isa! Kas ma võiks olla su poeg? Ma olen su silme ees!
See on hea kraam.
Näitad head eeskuju oma tütrele.
Mind ei ole siin.
Oli tore kohtuda.
Ta ütles, et polnud siin, aga ta oli siin.
Ma ei tea, kas su vanavanemad on sulle rääkinud, et ma jõlkusin siin, kui sind polnud.
Kuni vanaisa mind kiviga loopis.
Tuled ka? - Jah.
Ta ütles, et ma olen jõnglane.
Ma polnud just tema lemmik inimene.
Mida ma ütlen tema kohta? - Mida sa tahaksid, et inimesed sinu kohta ütleksid?
Mida sa ütleksid minu kohta?
Mida mina ütleksin sinu kohta?
Meil oli koolis koolivorm.
Kõigil pidi olema seelik, kampsun ja pisike vest.
Ja Alice'i eestvedamisel hakkasid mõned tüdrukud, võibolla paarkümmend, protestima.
Nad tulid kooli teksastega ja kuumade püksikutega.
Direktor sai rabanduse. Ta karistas neid ajaliselt.
Nii et järgmine nädal...
Järgmine nädal? - Mis siis on?
Kullake... - Sa rääkisid lugu.
Jah, sa rääkisid lugu. Alice'ist ja koolivormist.
Oh, jumal. Meil oli koolis oma koolivorm.
Kõikidel pidid olema... - Kuulsime juba seda osa.
Kampsunid ja sellised...
Ja Alice'i eestvedamisel hakkasid mõned tüdrukud, võibolla paarkümmend...
Keri edasi.
Ja nad tulid kooli kuumade püksikute ja teksastega.
Järgmisel nädalal tulid nad kooli koolivormis...
kuid neil olid siilisoengud.
Ma ei mäleta, millal sa poleks seda lugu rääkinud. - Ta oli mu kangelane.
Anna mulle ka. - Oled saanud juba piisavalt.
Mäletad, kui üritasime kuulata teineteise mõtteid?
Lase tulla.
Ei, räägi mulle oma esimesest mõttest.
Räägi, mida ma mõtlen.
Mõtled, et "loodetavasti ei päri ta enam esimese mõtte järele."
Tibutab. - See on tore.
Jah, jah.
Tead, Sam, suured tänud meid aitamast.
Teeksin ükskõik mida sinu jaoks, Alice.
See oli ilusasti öeldud.
Tahad kuulata midagi tõeliselt kena... laulu?
Jah, olgu.
Arvan endiselt, et see puumaja vajab teist korrust.
See oli üks tema parimaid ideid.
Kes oleks kunagi osanud arvata, et puust saab korraliku korruse.
Kõik. Ja nad tegid selle meile. - Just.
Meil oli unistus. - Oli jah.
Ma unistan endiselt sinust.
Mis sellest poisist sai, kellega sa ülikoolis käisid?
Ei midagi.
Alice, kas sa mäletad, kui su isa meid keldrist avastas?
Kas me tegime seda?
Mida sellist jah.
Kas me tegime seda?
Midagi sellist.
Mida te poisid siin jõllitate? - Vaatame ainult.
Ted ajas klaasi uduseks. - Kes seal on?
Lähme sisse.
Mida te seal vaatate? - See on Samantha auto.
Ma armastan teid, kutid.
Ja nüüd lausub Katherina Collins meile mõned lohutussõnad -
sel rõhutud hetkel.
Edmund Collins oli tore mees, keda me kõik väga armastasime.
Oh, jumal!
Ja ta suutis panna meid tundma eriliste inimestena...
Ole nüüd, Katie. - Vanaisa!
Kallike, sa suudad paremat kui see.
Ma... - Sina...
Nii juhtub, kui jõlgud selle kohaliku poisiga liiga palju ringi.
Ma tean, millega sa tegeled, sest ma näen kõike.
Andesta, vanaisa.
Ma loodan sinule, kallis. - Jah, vanaisa.
Ja kui ma näen sind veelkord selle huligaaniga koos...
siis vannun, et...
Tere hommikut.
Olgu...
Kas Alice on ärganud?
Kas te lahkute? - Jah.
Olgu.
Hommikut. - Hommikut.
Kus ta on? - Ma ei tea.
Kas ta Samanthaga ära ei läinud?
Hommikut. Kus on... - Me ei tea.
Läks ta minema... - Ei läinud.
Nägin, kui ta väljus autost ja metsa poole läks.
Ja siis kostus tema õrn karje...
Vabandage, aga matused on vähem kui kahe tunni pärast...
ja ma tõesti vajan abi. - Kaks tundi!
Lähen dushi alla. - Saate te ikka hakkama?
Kas keegi võiks öelda ühegi hea asja...
mida võiksin öelda teie surnud isa kohta?
Ta kutsus mind tihti Andreaks, ilma mingi põhjuseta.
Mina olin Barry.
Mäletate seda tänupüha, kui see hull eit murdis majja...
Jah, see naine punase peaga.
Ta rebis kanal koiva küljest ja hakkas lauda peksma...
ja karjus midagi lihavõtetest. - Lihavõtetest, just.
Mäletate, kui rahulik isa oli? Ta kargas üle laua, lõi ta jalust ja kandis ukse taha.
Ta kaitses meid.
Mis veel?
Miks sa ei võiks lugeda luuletuse Rändkaupmehe suremisest.
Ma ei tea ühtegi. - Mina tean.
"Tõsta oma käed, kurat võtaks, tõsta oma käed!"
"Kelleks sa end pead? Paremaks kui kõik teised?
Sa ei tea kuraditki, suur võhik...
Tõsta oma neetud käed! Tõsta üles!
Seda ei tohi tähelepanuta jätta! Sa reetsid meid, Terry.
Sa reetsid meid." - Jää vait!
Katie. - Ryan.
Kuidas jalg on? - See on, tead... murdunud.
Mul on kahju. - Pole midagi.
Võta. - Mis see on?
Vastus sinu küsimusele.
Enne, kui selle lahti teed, äkki läheks sisse ja ajaks juttu?
Seal on hullumaja. - Olgu.
Lähme kuhugi mujale? - See on natuke halb aeg.
Kas me võiksime kohtuda homme, enne kui kooli tagasi lähen?
Sa ei taha, et ma tuleksin matustele?
Ei, ei, tahan küll... Tahan küll, et tuleksid. Ma lihtsalt...
See on kuidagi... See on vanaisa ja kardan, et oleksid liigne atraktsioon.
Mõistan. Olgu. - See tuli valesti välja.
See oli täiuslik.
Ma ei tea, mida sa tahad minult, Katie.
Ma lähen.
Katie. Katie! - Mida?
Katie! - Mida?
Oled sa mu mobiili näinud? - Ei!
Tean, et pigem sureksite, kui jääksite eemale oma mehe matustest.
Loomulikult tulevad kõik.
Olgu, sa oled valmis.
Lähme nüüd. Meil on väga kiire.
Õde... - Viin patsiendi alla röntgenisse.
Ma pole määranud röntgenit.
Nii...
Ja nüüd...
Ja sinule... kübar.
Ja...
Näed kena välja. Lükkame tuled peale.
Katsu teda.
Ta nagu tahaks midagi öelda. - "Kas keegi võiks mu nina sügada?"
Vajame rohkem kütust. - Kindlasti ei tahaks seda teist korda teha.
Ma lihtsalt palun kõigil minu kabinetist läbi astuda peale seda.
See jääb järve äärde viivale teele. - Selge.
Katie... - Kas te kutsusite ka vanaisa töökaaslasi?
Sinu vanaisa oli rohkem nagu perekonna mees.
Seega oleme ainult meie? - Kus su vanaema on?
Kas te ei kuulnud?
Vanaema. Kas kõik on korras?
Ta ütles, et tunneb end hästi.
Ta on õnnelik, et sai siia tulla.
Ta näeb kuidagi teismoodi välja.
On raske kujutleda teda ilma kurja pilguta.
Ta tõesti armastas sind.
Tõesti.
Midagi kleepus keelele.
Väga liigutav.
Miks inimesed peavad surema?
Ma...
Vabandage.
Mu onu suri hiljuti.
Ta oli tõesti... Ta kasvatas mu üles.
Oh, Jimmy... onu Jimmy!
Jimmy!
See on täielik jama. Persse temaga.
Ta on võtnud isiklikult mind kiusamiseks sihile...
ja ma pean nüüd istuma oma isa matustel ja vaatama, kuidas ta Samanthale silmi pööritab. Persse mingu!
Jumaluke, Luce!
Mis sellel perekonnal viga on?
Kuulsin Alice'it viimati laulmas, kui sa veel titt oli.
Tal on probleeme kõrgete nootidega.
Kas see on palju palutud, et mataksime vanaisa väärikalt.
Ma arvan küll, kullake.
Teate kindlasti kõik, kui lähedased me Edmundiga olime.
Pidasin teda eriti heaks sõbraks.
Minu käes on tema viimane soov ja testament.
Ta jättis oma maja oma kallile naisele Charlotte'ile.
Ta jättis Katie'le 1000 dollarit, kulude katteks.
Ta jättis ka mulle videokasseti, mida te kõik saate nüüd näha.
Aga tema raha? - Tal polnud muid asju.
Mul on kahju. - Sul on kahju?
Hei, teie kõik. Üllatus!
Enne kui lahkun, tahaksin hüvasti jätta ja rääkida paarist asjast.
Esiteks, ma pole müügimees. Ma poleks suutnud midagi müüa.
Ma pole teinud päevagi tööd oma elus. Ma ei osanud üldse midagi teha -
võibolla ainult veidi näidelda. Minult selle Danny päriski.
Midagi kleepus ka minu keelele.
Muidugi oli Jerry see, kes saavutas tõelise näitlejakarjääri.
Üritan öelda, et teid on alati kolm olnud. - Alati unustas minu ära.
Üks Rhode Islandil, üks Mehhikos
ja üks Lõuna Carolinas.
Kui mõtlete, et kolme pere kasvatamine on raske...
siis üritage teha nii, et nad ei saaks teineteist teada.
See on julm. Rääkimata palju see maksab!
Kui ma olin 20, pärisin miljoneid.
Nüüd aga olen nagu esirattata jalgratas.
Hullumeelne elu.
Aga ma armastasin seda.
Armastasin kolme kaunist naist ja üheksat...
Ühtteist. - Ühtteist?
Ühtteist last. Pole ime, et nimed segamini läksid.
Igatahes, olen elanud võrratud elu, täiuslikku elu.
Kolme täiuslikku elu. Teil peaks kõigil sedasi vedada.
Katie Collins, tahaksin, et sa otsiksid üles mu kaks teist peret
ja teavitad neid nende kaotusest.
Mõistke, et kuulusin nende ellu sama palju kui teie ellu.
Kui ma olen õppinud midagi, siis seda, et tuleb olla meelepärane iseendale.
Vaata. - Ta pani neil suu kinni.
Olles ise hauas.
Kõik see aeg mõtlesin, et sina olid ta lemmik.
Ma mõtlen, sa olid ta lemmik meie seast,
aga me oleksime võinud olla teine lemmik perekond.
Ma unustasin midagi...
Oleksime võinud olla kolmas.
Õnnitlen 1000 taala puhul. - Tänan.
Miks sa arvad, et nad teavad, mida nad teevad?
Sellistes asjades nad ongi tegelikult head.
Võibolla peaksime eemalt vaatama.
Keegi ei aimanud. - Mitte keegi meist ei aimanud.
Teadsin, et su pere oli väheke...
Aga mul polnud õrna aimugi.
Saame hiljem kokku.
Räägin natuke vennaga. - Olgu.
Isa, kas saaksid vähe aidata? - Kuulge, poisid...
Minu paps ei öelnud kunagi mulle...
Ta ei öelnud mitte kunagi mulle...
Kui palju... - Jäta.
Mida? - Tahtsid öelda A-sõna.
Tahan, et te teaksite... - Isa, me teame, kuidas sa tunned.
Ära riku seda odavate sõnadega. - Ma ei taha olla nagu tema.
Siis jäta meile paremad juhised. - Tuled nüüd appi lükkama?
Ma armastan teid, kutid. Tean, see tundus imelik, aga nüüd on see öeldud.
Süütenöör!
Oh, suurepärane! - Ära muretse, me oleme kõigeks valmis.
Oh, suurepärane.
Mäletad sa Harry Barne'i? - Ära aja mulle seda jama.
Mul pole selleks tuju. - Ma ei ajagi jama. Mäletad sa teda?
Kuidas saaksin unustada. Ta piinas sind: "Sealt tuleb maapähklivõi-poiss."
Tean. Ma lihtsalt tahtsin... - Mida?
Tahtsin lihtsalt tänada sind.
Tänan, et hoolitsesid meie eest ja kaitsesid meid.
Tõesti.
Tal oli klaasist lõug.
Tal oli. - Klaasist lõug.
Panid ta hästi paika. - Ei.
Jah. Sul oli uskumatu paremsirge.
Sa andsid sellele poisile kolki, Alice.
See tegi haiget.
Loodan, et tegid endale haiget. See oli tõesti valus.
Millal me viimati sellistena koos olime?
Ma ei mäleta.
Kas me oleme midagi unustanud? - Ei. Mu prillid...
Matused. Isa. - Persse!
Lucy, ma arvan, et sa võlgned oma õele suure vabanduse.
Mul pole õde.
Kas jäime millestki ilma?
Rohkem pole midagi öelda. Ta rääkis ise kõik ära.
Näita, mis sul seal on.
Tahad lagritsat? Oled kindel?
Ma mäletan päeva, kui sa sündisid. Tõsiselt.
Mäletan, kui arst tuli ja ütles: "See on tüdruk."
Mõtlesin, lõpuks saan endale pisiõe, kes on igavesti mu sõber.
Sõber...
Sa oled pannud mind halvasti tundma viimased 15 aastat.
Ma tean. Küsimus ei olnud sinus.
Ma olin seal. Kõik oli minus.
Võibolla ma arvasin sind aitavat. - Võibolla sa ei mõelnud.
Hea küll.
Anna andeks. Anna andeks, Lucy.
Mul on väga kahju.
Millest? - Et ei olnud sulle toeks.
Et ei olnud sinu poolt. Ma ei olnud sinu poolt.
Isa.
Oled valmis, kallike? - Ei.
Siin on palju head kraami.
Võibolla jätad selle müügimehe osa vahele.
Oled valmis? - Ei.
Kas saaks hetkeks tähelepanu siia?
Katie'l on au pidada aukõne meie isale.
Isa, välgumihkel. - Olge ettevaatlikud. Ma armastan seda välgumihklit.
Meil pole torupilli. - Me teame ju sõnu.
Mitut seadust me siin rikume?
Meil tuleks kaitseks valmistuda.
Me oleme täna kogunenud siia selleks, et austada vanaisa E. Collinsi ärasaatmist.
Jääge vait!
"Edmund oli rohkem kui lihtsalt suurepärane isa. Ta oli suurepärane... mees."
Sihtige.
"Vanaisa nimetas meid tihti eriliste hüüdnimedega.
Ta kaitses meid ka siis, kui ta oli läinud...
Kuigi ta polnud alati meie juures, on üks asi kindel:
vanaisa oli perekonna mees."
Vabandust.
Vii mind lähemale.
Mis siin naljakat on?
Teie isa on surnud. Võibolla ta ei olnud mees, keda me arvasime teda olevat,
aga tema pärast oleme me praegu siin. Nii et laske käia, naerge.
Ta suutis ka mind naerma ajada.
Jätke meelde, et see on viimane võimalus temaga hüvasti jätta.
Katie, ma andsin sulle ülesande. Tule siia.
Ja lihtsalt räägi südamest.
Väga hea, Katie.
"Kas sa tõesti jätsid mind jälle?
Peale kõiki neid aastavahetusi, mis ma olen veetnud oodates.
Vaadates aknast välja. Kuulates ukse kõrval.
Oodates uudiseid sinu saabumisest.
Uudiseid, et mõistaksid, et keegi tähtis ootas sind.
Kogu eluaja olen ma oodanud.
Ma ei suuda uskuda, et sa ei tule tagasi.
Ma ei suuda uskuda, et pean lõpetama ootamise.
Ma ei suuda uskuda, et sa jätsid mind jälle."
Vanaisa ei lahkunud teie pärast.
Teie pärast tuli ta jätkuvalt tagasi.
Ma loodan, et te kõik taipasite seda.
Hästi.
Niisiis, kui vanaisa sadu lõppes, tulin kohe siia.
Ma olen nii tänulik ja puudutatud. Tänan, et jagasid seda minuga.
Mul on kahju. - Mul polnud õrna aimugi.
Pole ka ime, et Edmund nii palju eemal oli.
Seda on tõesti raske uskuda.
Vaene Barbara. - Mida sa silmas pead?
Ei tea kohe, mida öelda.
Sina polegi Barbara? - Edmund oli parim naaber, kes mul on olnud.
Kuidas läks?
Päris hästi, ma arvan.
Mõtlesin, et lipsasid juba maja tagant minema või midagi.
Oota. Peata auto.
Tee peal seletan.
"See lint seletab, mida see paber ei suuda."
Vag-iin-a-linn.
Mis asi see "vag" on?
Arvan, et praegu on paras aeg toostiks.
Toost minu õele ja meie uuele sugulasele.
Seega loovutan jutujärje võluvale Simonile.
Suurele Skipile! - Suurele Skipile... Tule nüüd.
Tänan. Siin nad nüüd on.
Oleme kogunenud kahe võluva naise tähtsale sündmusele.
Me oleme kõik rõõmsad nende pärast. Mul on siia ka üks sobiv nali.
Ei, ei, ei. - See ei ole ropp. See pole ropp nali!
Lase nüüd... See on lihtne nali.
Need kaks naist... kaks mustlasnaist lähevad rauakauplusesse...